BOŽSKÉ JE VĚČNÉ: SLAVNÝ MARSYAS PO MNOHA LETECH

Slavnou sestavu skupiny Marsyas ze sedmdesátých let (Michnová, Kalandra, Petr) připomíná výběr unikátních koncertních nahrávek, který vyšel s obsáhlou dokumentací v nakladatelství Galén. Jeden z počinů roku 2012.

Přišlo ke mně nedávno koncertní album slavné americké čtveřice Crosby, Stills, Nash &Young (CSN&Y) 4-Way Street natočené v roce 1970. Kvarteto neobyčejně výrazných osobností se krátce poté rozpadlo, takže se v roce 1971 narodilo dvojelpíčko - sirotek. Přestože to není muzika hladivá a nablýskaná, vystartovala nekompromisně na první pozici v žebříčku věhlasného časopisu Billboard TOP 200. Syrovost a upřímnost projevu, bezprostřední muzikalita folk-rockových ikon, stejně jako neskrývané společensko-politické angažmá těchto vášnivých pacifistů vtiskly jejich hudbě silné charisma, jež zapůsobilo na rozmach folku a rocku celosvětově. Když krátce poté Zuzana Michnová s Petrem Kalandrou hledali k sobě parťáka, přáli si: „Hlavně, aby dobře zpíval, něco jako CSN&Y. Oskara jsme slyšeli víckrát, ale náhle se stalo něco neskutečného - zazpíval v Malostranské besedě píseň od Neila Younga Cowgirl In The Sand - tam jsme se s Petrem na sebe podívali a řekli si: Tak toho chceme!“ Nejslavnější a nejvlivnější sestava Marsyas byla na světě.
Youngova píseň je na 4Way Street, stejně jako je tam ve Spojených státech zlidovělá Teach Your Children Grahama Nashe. Obě měly také své pevné místo v repertoáru Marsyas poloviny sedmdesátých let, takže je najdeme na dvoudiskovém výběru z koncertních nahrávek, který pod názvem Marsyas: V mýdlových bublinách (Live 1973-1978) vydalo ve výpravné podobě s obsažnou brožurkou vydavatelství Galén. Je to další počin v unikátní edici, která nemá u nás obdoby a přibližuje současnému posluchači milníky českého folku, pro nějž právě 70. léta byla dobou určující. Dobová tíseň a normalizující praktiky vládnoucí ideologie byly paradoxně nejsilnějším hybatelem v tříbení tvůrčího ducha a ve zvyšování citlivosti vnímání. Je dobré připomenout, jak tehdy posluchače zasahovaly takové verše, jako ty Petrovy: Snad jednou si zas budem moct dát pusu skrz natřenej plot / s tím klukem, co se včera na zápěstí škráb / o ten přes cestu a prapodivně nataženej drát / kterej v trávě kdosi natáh, tam, kde jeleni maj brod.  / Prapor tanků tudy projel, až se moje sestra Jana začla třást (Kámen velikosti krávy). Písně tehdy nesly jiný náboj než dnes, kdy jsme do značné míry v zajetí estetismu a intelektuálních výbojů svobodného světa. Náboj tehdejších veršů byl zaseknut v existenciálním prožívání. Nebylo jednoduché se stát „milníkem“, protože to něco stálo. Taktizování či vypočítavost ve sdělování uměleckého poselství byly kontraproduktivní. Autenticitu své tvorby i svobodu svého uměleckého gesta musel každý dosvědčit životem. A ne každý se tím chtěl prodírat věčně. Oskar Petr odešel s rodinou do emigrace v roce 1979. Marsyas pokračovali dále, jejich hudba byla stále nádherná a inspirativní pro ostatní, ale byla už jiná.

Nedokonalost slouží dokonalosti
Nahrávky z koncertů jsou místy slabší zvukové kvality, protože byly pořizovány amatérsky, a je vůbec div, že se v takovém rozsahu dochovaly. Paradoxně však zesilují výsledný posluchačský dojem a nechávají místy doslova vyhřeznout to, čím v té době byli Marsyas nepřekonatelní. A to byl především zpěv. Svébytnost výrazu jednotlivých členů prospívala i dechberoucím společným, místy velmi náročným vokálům. Nasazení a svoboda hlasového projevu přibližují Marsyas jejich vzorům na albu 4-Way Street. Ale nečiní je pouhými epigony. Na výběru můžeme sledovat proměnu výrazu skupiny, od prvotního zakotvení v americké countryové (Kriss Kristoferson) a spirituálové tradici přes české verze písní folkových vzorů (Bob Dylan, Joni Mitchellová, Melanie Safka) až po naprosto svébytnou tvorbu, jíž sice dominoval Oskar Petr, ale bez osobitých příspěvků Petra Kalandry a Zuzany Michnové by celek nevyzněl. Kalandra vracel až popové náběhy Petra k zemitosti a nenucenosti potulného bluesmana, zatímco Michnová přispívala ženským srdcem a hlasem jako nefritová dýka. Poselství Marsyas je výsostně hudební, jejich texty nemají většinou samonosnou literární kvalitu. Jsou odrazem intenzity vztahů, naděje, touhy i zklamání. I když Petr Kalandra (1950-1995), povahou i životem jeden z mála skutečných českých hippies, je jako živý v těchto svých verších: Postavím si dům z obilí / stěny budou ze zelený papriky / Uvnitř stůl z tvrdýho papíru / do oken světlo, jak záclony natáhnu / v krbu z hrušky pak sluncem zatopím / a za čas všechno zmizí...