Jaroslav Hutka
(*  21. dubna 1947 v Olomouci)

Písničkář, básník, spisovatel, malíř. Studoval na pražské uměleckoprůmyslové škole, od konce šedesátých let začal vystupovat jako osobitý písničkář ve dvojici s Vladimírem Veitem, Hvězdoněm Cignerem a Petrem Kalandrou, později jako sólista. Založil folkové sdružení Šafrán a byl jednou z jeho vůdčích osobností až do zániku Šafránu v druhé polovině 70. let.
Postupně se dostal do střetu se státní moci, stal se jedním z prvních signatářů Charty 77 a v roce 1978 byl donucen odejít do exilu. Po pádu komunismu se v roce 1989 vrátil do Prahy a brzy se z něj stal kritik české postkomunistické demokracie.
Vydal řadu alb vlastních písní (např. Pravděpodobné vzdálenosti, Minulost mává nám, Nizozemí, Novinové sloupy ad.), ale zejména moravských lidových písní, které zásadním způsobem zpopularizoval a uvedl znovu do obecného povědomí (např. Stůj, břízo zelená; Vandrovali hudci, Pánbů na poli ad.). Vydal několik básnických sbírek (Klíč pluhu, Koryta krve), knihy fejetonů (Požár v bazaru, Podzim je tady) i prózu (Dvorky, Utkání se skálou, Plechovka). V současné době vystupuje sólově i v duu s Radimem Hladíkem, spravuje svůj archiv a vydává autorizovaná alba ve vlastní edici Samopal.